Hørte jeg språket mitt?
- Eller tok jeg feil? - Nei, jeg er matobaner.
En lys og vakker matobaner.
King, følg etter den bussen.
Vet du hvem jeg er?
Ja.
Du er en morder. Du stod bak drapet på Ajene Xola.
Har du ikke sirene i den bilen? Hvorfor brukte du den ikke?
- Hvem fortalte deg dette tullet? - Hvor er broren min?
Broren din? Jeg vet ikke engang hvem du er.
Du er virkelig ute å kjøre på feil buss.
Folkene dine arrangerte et møte med Philippe Broulet.
- Du kjenner ham. - Nei, jeg har aldri kjent ham.
Men noen vil at du skal tro at jeg drepte Ajene Xola.
- Jeg tror deg ikke. - Det burde du.
- Hvorfor det? - Jeg ville gå sammen med Xola.
Ingen av oss har gjort nok framgang alene.
Han har folkene, jeg har finansene.
Hvis han er død, er det et tap for oss alle. Spesielt for meg.
Vi går av.
Ta bakrommet.
Herregud!
Sikre det andre rommet.
Greit.
- Skapet. - Ja, jeg tar senga.
Keller?
- Vi har et lik i skapet. - Jamal?
Ja, jeg rapporterer det. Hvordan klarer du å se her inne?
Vent, vent!
Hvorfor disse lampene?
Det var frekt av ham.
- Hva gjør du så langt hjemmefra? - Jeg jobber. Og håper.
- Det samme som jeg, altså. - Det tviler jeg på.
Og du jobber for...?
Jeg er tolk for FN.
Typisk FN. Lag på lag av språk som betyr ingenting.
- Foretrekker du mer krig? - Jeg foretrekker mer handel.
Folkens, følg med. Vi har en situasjon.
Nei, sjef. Vi har en situasjon. Jeg gikk på 133-bussen med Mohammed.
Og Silvia Broome. Og Kuman-Kuman.
- Hva? - Er dere på samme buss?
Med dem vi skygger.
Kom dere av bussen, og få Silvia Broome av bussen.
Det går ikke, bussen er i bevegelse.
Doug, bærer romkameraten på noe?
- Doug, bærer han på noe? - En veske.
- Greit. Hvor har han den? - I fanget. Har hatt den i hele dag.
- Pokker heller! - Kan dere få fatt i ham?
Ikke uten at han ser oss.
Trass i alle flaggene på 1st Avenue, fins det ingen nasjoner lenger.
Bare selskaper. lnternasjonale selskaper. Det er det vi er.
Jeg tror du tar feil.
Du er fortsatt ung. Man må venne seg til det.
Hva heter broren din?
Simon. Simon Broome.
- Nå stopper vi. - Det var tøft av deg å komme hit.
Jeg skal se hva folkene mine kan finne ut om ham.
Men husk at jeg ikke er din brors vokter.
Ja. Takk.
Snakk med meg, folkens. Hva skjer?
Vi stoppet. Hun går av.
- Hva skjer? - Og min mann også.
Snakk til meg, hva skjer? Bærer han på veska?
Han har veska, men jeg tror han oppdaget meg.
Det er i orden, jeg tar ham.
- Og Kuman? - Han blir.
Miss Broome! Sett deg i bilen, er du snill.
Flytt deg!
- Jeg er etter Gamba. - Jeg blir med Kuman.
Nei, kom deg av bussen. Alle kommer seg av bussen nå!
- Doug! - Mohammed!
- Fyren glemte igjen lunsjen sin. - Helvete heller.
Jeg står her på Nostrand Avenue i Crown Heights,
ved en scene som bare kan beskrives som en massakre.
...hjelper ofrene etter noe som virker som et terroristangrep.
Slike scener er vi vant til å se fra byer i Midtøsten.
Vi vet ikke, men det er kommet rapporter om
at Kuman-Kuman, eksillederen fra Matobo, var om bord.
- Går det bra med deg? - Ja.
Doug?
Dette er Ron Ferguson, live fra Nostrand Avenue i Brooklyn.
Halv elleve i dag...
Vi er i orden, sjef.
...volden har funnet sin vei inn i hjertet av New York...
Hva gjorde du på den bussen?
Takk for at du kjørte meg hjem.
Hei!
Jeg mistet en mann i dag. Bare guttungen.
- Hvordan kjenner du Kuman? - Har aldri møtt ham før.
Selv om jeg ikke tar deg i løgn, så betyr det ikke at det er sant!
- Jeg lyver ikke. Bad ham om hjelp. - Med hva?
Det kan jeg ikke si. Noen kan bli skadd.
"Noen kan bli skadd"? Det er buss full av døde mennesker!
"Noen kan bli skadd"? Hvem da? En du kjenner?
Noen som er innblandet i dette? Deg? Hvorfor dro du fra Afrika?
- Det sa jeg. - Nei, det gjorde du ikke! Hvorfor?
- Slutt. - Helvete heller!
- Slutt å kjefte på meg! - Slutt å lyve for meg!
- Jeg lyver ikke! - Slutt å lyve!
Jeg var bare på bussen! Jeg kan ikke tenke i dette bråket! Du må slutte!
Det der er ikke meg.
Ikke vær dum.
- Det der er ikke meg. - Jo, det er deg!
Det vet jeg! For jeg kjører deg hjem!
Jeg ser på deg med kikkert, og alt det andre jeg ikke burde gjøre!
Det var meg en gang.
Det er ikke meg lenger.
Etter møtene, etter at foreldrene mine og søsteren min ble drept...
Da ble geværene hentet fram.
Det var den eneste måten å få folk til å lytte på.
Jeg drepte en gutt som hadde fått småpenger for å drepe meg.
Jeg skjøt ham i hodet, sånn at han ikke skulle skyte meg.
Så gav jeg geværet til broren min og sa at jeg var ferdig.
Jeg gikk min vei mens han ropte: "Du er en feiging!"
"Foreldrene våre er døde, Zuwanie er i live!"
Min bror, som i et annet liv ikke kunne skadet en...
Det var det siste han sa til meg.
Den eneste kontakten er notatbøkene jeg sender og håper han får.
Jeg vet han er i live. Jeg vet det.
Men for ham er jeg ikke i live.
Jeg løy for deg fordi jeg var redd.
Jeg var redd han kunne være involvert i det jeg hørte.
Jeg løy for alle andre, for ellers ville jeg ikke sluppet inn i FN.
Og det er den eneste organisasjonen som kan endre alt dette.
Og jeg løy for deg om Ajene Xola fordi...
Jeg elsket ham. En gang.
Til hudfargen min ble et problem.
Politikken bak hudfargen min.
Jeg forlot Afrika uten noe. Uten bror, familie eller kjærlighet.
Bare en tro på at ord og medfølelse er en bedre metode.
Selv om det går langsommere enn med våpen.
Hvor skal du?
Du har blod i fjeset.
Du kan ikke si sånne ting med blod i fjeset.
VÅR KAMP FOR FRIHET ER EN KAMP FOR FRED
Dette er grunnen til at dr Zuwanie må få lov til å tale.
Denne uhyrlige terrorismen var rettet mot dere.
Og mot hjertet av FN.
- Jeg kan ikke høre på dette. - Ikke la dem true dere.
Eller dr Zuwanie.
- Hvor skal vi? - Badet.
Keller.
Få denne sjekket og sendt tilbake til meg straks.
Etterlot han seg et brev?
Har du lest det?
Selvsagt har du det.
Vil du lese det for meg, er du snill?
"Kjære Silvia, jeg ville fortelle deg noe, men kunne ikke."
"Jeg ville, men da jeg så deg fant jeg ikke ordene."
"Jeg sa at jeg ikke visste hvor Simon var. Det var en løgn."
"Han var der den dagen. En ung gutt skjøt ham."
"Jeg kunne ikke si det fordi jeg var feig. Simon var modigere enn jeg."
"Du er modigere enn jeg. Jeg er så lei for det."
Jeg er så lei for det.
Den andre kondolansen var min.
Nå vet jeg hvordan vennene mine føler det når de prøver å si noe.
- Det er i orden. - Det er det jeg sier til dem.
Han la denne igjen med brevet.
Det eneste jeg ønsket...
Bortsett fra å få henne tilbake...
...var at folk skulle la meg være i fred.
BEKREFTET AV VITNER
SLÅTT MED KØLLER
HENGT AV POLITIET
SKUTT I HJEL
DREPT MED KNIV
BEKREFTET DØDE
Ikke gråt.
- Ikke gråt. - Jeg gråter ikke.
- Du trenger ikke gråte. - Jeg gjør det ikke.
For jeg er her, og jeg skal aldri gå fra deg. Jeg lover.
Se på meg. Jeg skal ta vare på deg.
INTERESSANTE ORD
Vi skal ta vare på hverandre.
Jeg skal ta vare på deg.
JOEL BROOME, MARY BROOME DREPT AV LANDMINE
ALEXANDRA BROOME, DREPT AV LANDMINE
Lov meg det.
Jeg lover.
SIMON BROOME, SKUTT I HJEL
Jeg lover.
HÅRENE STAMMER FRA AVDØDE
EN FRIGJØRERS LIV
Xola er død. Kuman er død.
Hvem jobber du for?
- Ikke rør brettet. - De der vil ta livet av deg.
Russell!
Silvia!
Keller!
Hun er ikke her. Sjekk taket.
Jay?
- Dot, hva har du? - Det var noe på kredittkortet.
Han heter Jean Gamba. Han er bombemannen.
- Og drapsmannen? - Det ville vært en fordel.
Men jeg tviler på det.
Han prøvde å drepe henne.
- Hva skjedde? - Jeg skjøt ham.
Det var synd. Han kunne fortalt oss noe.
- Og Miss Broome? - Borte.
- Drepte han henne? - Hun var borte før han kom.
- Kan jeg ta en titt der oppe? - Vent litt. Dino?
- Ja? - Ta Mr. Lud til leiligheten. Brian?
- Ring politiet og sørg for... - Keller? Gå hjem og sov.
- Jeg venter på henne her. - Ikke pokker om du gjør.
Du må være våken i morgen. Woods? Kjør ham hjem.
- Kjør rundt kvartalet. - Jay bad meg kjøre deg hjem.
Hva om det var to fyrer? Tre? Skal vi bare sette fellen og løpe?
De er ikke familien vår, og de er ikke vennene våre.
Det lærte du meg.
Mister du noen, mister du noen. Jeg vil ikke miste to stykker.
Rundt kvartalet én gang, så kjører jeg deg hjem.
Hallo? Er du der?
Jeg er i orden, men...
Jeg kan ikke snakke med deg.
Du hadde rett. Broren min hadde rett.
Det tar for lang tid, Tobin. Jeg drar hjem nå.
Keller.
Keller, Lewis. De tallene som var skriblet på Jamals kjøkkenvegg.
Ray's Pizza, sex-numre, en jernvare- handel og et satellittelefonnummer.
Spor opp satellittelefonen.
- Keller, det er Mo. - Få høre, Mo.
Hun har booket en flight online.
Sjekk alle avganger til Sør-Afrika fra JFK, LaGuardia og Newark.
Og hva om jeg finner henne?
La meg få snakke med henne.
Han er her.
Er det ham?
Bil nr 2.
Keller? Lewis her. Telefonen tilhører Jean Gamba.
Har du tidspunktene for samtalene?
I forgår kl. 15.30. Er det noe der?
- I forgår, kl. 15.30? - 15.30, ja.
Ring. Nei, be Lewis ringe.
- Jeg er Lewis. - Clark, mener jeg.
- Nei, King. Han ringer. - Retningsnummer 647.
Etter bussen. Jeg vil vite hvem han ringte rett etterpå.
King her. Nummeret er til en i Matobos ambassade.
- Lud? - Nei, en viss Marcus Matu.
Dra bort dit. Jeg trenger et fjes på det navnet.
Hun har avgang kl. 09.00 fra JFK.
- Jeg er på motorveien. Nesten der. - Ring meg fra utgangen.
Ikke så mye himmel som jeg husker, men flere skyskrapere.
23 år, dr Zuwanie. Ting forandrer seg.
De forfaller.
Begjær forfaller.
- Hvor er 2nd Avenue? - Rett etter broa.
De dekorerte broa.
Sist gang dekorerte de broa med blomster for min skyld.
- Avgangen går fra utgang 1. - Takk.
- Jeg er her. Ingen spor av henne. - Si ifra når de går om bord.
Kan vi holde dem i forvaringsrommet for å kjøpe tid?
Du kan prøve, men det er opp til ham.
Det var en parade. Her på 2nd Avenue.
Det var en snøstorm av konfetti.
Morder!
Dette er 2nd Avenue, sir.
- Er du på ambassaden? - Ja, men han er ikke det.
- Ingen vet hvor han er. - Eller så vil de ikke si det.
- Fikk du et bilde av ham? - Ja.
Gå inn igjen og faks det til FN-bygget nå.
Skaff adressen hans og dra bort dit.
Jeg har åtte minutter på meg.
Hold dere nær.
Agent Keller!
Han er her. Jeg så ham nettopp. Gi alle denne beskrivelsen.
49th Street... 42nd...
Bra. Neste.
Gå videre.
Der er det.
- OK. - Det er greit.
Lydsjekk, takk.
Mine damer og herrer, rute BA 17 8 til Johannesburg er klar til avgang.
Vennligst gå til utgang 1 straks.
Takk. Lydsjekk, takk.
Vi skal først høre en tale fra presidenten av Republikken Matobo.
På vegne av Generalforsamlingen
har jeg den ære å ønske velkommen til De forente nasjoner
dr Edmond Zuwanie, president av Republikken Matobo
og invitere ham til å tale for forsamlingen.
Herr president, herr generalsekretær.
I dag er mitt elskede land under angrep.
Slik dere så forleden dag på den andre siden av elven, i Brooklyn,
skyr terroristene i mitt land ingen midler.
Hvordan skal jeg beskytte landet mitt mot slike fiender?
- Innrømmer at jeg har vært streng. - Tobin, det er King.
- ...noe vi alle vil måtte. - Jeg tror ikke Matu er her.
Husker du det du sa om at det ikke fins en profil på selvmordsbombere?
...som har opplevd terrorismens grusomheter...
Din mor og søster får sjekken sin på mandag.
- Dette er ikke leiligheten hans. - Du har gjort en god jobb.
Ingen her vil leve lenge. Det er et AIDS-hospits.
- ...gjengjelde med vold... - Jeg tipper det er en bløff.
Det er dette jeg er blitt tvunget til.
Det er min administrasjons håp og målsetning
- å reformere de brutale metodene... - Få ham av podiet!
- Og delta i dannelsen av... - Vi må gå.
Men jeg vil tale!
Han er i orden.
- Dere blir her. Jeg tar salen. - Hvor er Keller?
Stille!
Utrolig. Gudskjelov at jeg så opp.
- Han er fra ambassaden. - Jeg vet det. Legg bort våpenet.
Dr Zuwanie.
Jeg husker sist gang du var her.
- Bruk utgangen mot 42nd Streetl - Det skjedde nesten et drap.
Fortsett, alle sammen.
Vi så deg på fjernsyn der hjemme.
Min familie. Alle familiene. Du var som Beatles.
2-3 sekunder til, så ville han drept ham.
En nesten-drept leder får så mye troverdighet...
Så han kan bli ved makten og få anledning til å nyte det.
Vi var så stolte av deg.
Der var du, og talte til en hel verden.
Jeg tror ikke du bør røre...
Fordi jeg ikke har på meg en hanske?
Hva heter du, barn?
Jeg er den Silvia som du drepte familien til.
- Hva har du i hånda? - Bare en forholdsregel.
Hva har du i hånda? Han må ha vært svært overrasket.
Han trodde det var en skarp patron i denne.
- Hvor er alle sammen? - Men du visste bedre.
Gi meg den skarpe patronen.
Jeg vokste opp med bildet av deg og denne, som du reddet landet med.
- Slipp våpenet! - Legg det ned.
Keller, Secret Service.
Det er det samme våpenet som du drepte landet med.
- Han har en Glock på hofta. - Situasjon i tolkbua.
Se på den.
Se på den!
- Forsiktig, han hadde AIDS. - Du kan aldri bevise dette.
Det blir vel forlik. Du er bare ansatt, ikke sant?
- De har ham og fører ham ned. - Innsatsstyrken er på 42nd Street.
- Går det bra? - Ja. Hvor er Zuwanie?
- I forvaringsrommet. Hva skjer? - Det var en bløff.
Et teaterstykke for å rettferdiggjøre drapene og den etniske rensingen.
Er du der? Flyet går, og hun er ikke på det.
Jeg sjekket alle hoteller i New York, hver eneste venn hun har.
De vet ikke hvor hun går, for det er ingen som kjenner henne.
- Jeg kjenner henne. - Så hvor er hun?
- Hun sa hun skulle hjem. - Jeg drar hjem.
Hvilket hjem?
- Hvorfor var du der så sent? - Måtte tilbake og hente noen ting.
Det tar for lang tid. Skulle gjerne sett at han var borte.
Hun er her. Hun har vært i det rommet i hele natt.
Hvordan kunne en som var så god...
Hvordan kunne du gi oss så mye...
Så mye...
Og likevel ta fra oss mer?
- Er han der inne? - Ja.
Hold alle utenfor.
Silvia?
Det er meg.
Jeg kommer inn alene. Jeg kommer inn.
Fem minutter.
Lukk den.
- Lukk den! - Silvia, ikke gjør dette.
Det var et liksom-drapsforsøk, for å rettferdiggjøre handlingene hans.
- Vi kan tiltale ham nå. - Jeg har ham.
- Han får dø i fengsel! - Han skal dø slik Simon døde.
Det er over på to sekunder, så blir det resten av livet ditt i fengsel.
Sir, det er verre enn du tror. Liksom-drapsmannen er død.
Vaktsjefen din vil inngå forlik.
Vi har Lud og riflen. Du blir tiltalt for to domstoler.
- Han er blitt tiltalt før! - Sir, du er ferdig.
- Det betyr ikke noe! - Silvia, hør på meg.
Jeg sa at jeg ville latt ham drukne.
Mannen som kjørte kona mi inn i broa.
- Men jeg ville ikke det. - Det er feil av deg.
Nei. For jeg vil ikke bruke resten av livet på å sørge.
Du må komme deg ut herfra.
Det kan jeg ikke. Legg fra deg pistolen.
- Jeg kan ikke. - Jo, det kan du. Legg den ned.
Jeg kan ikke!
Bare gå!
Sånn gjør man det.
Det er sånn man legger fra seg et våpen.
Vær så snill.
Hvis du skyter ham, så er han død.
Men da vil du også dø.
Og da vet jeg ikke hva som vil skje med meg.
Legg den ned.
Les den!
Les den.
- Hvor? - Starten. Les den.
- "Geværilden rundt oss..." - Høyere. Som da du skrev den.
Da du trodde på det.
Da du mente det.
"Geværilden rundt oss gjør det vanskelig å høre."
"Men menneskets stemme er annerledes enn andre lyder."
- "Den kan høres..." - "Den kan høres over..."
"over ulyd som begraver alt annet. Til og med..."
- "Til og med..." - "Til og med når en ikke roper."
Roper. Selv når den...
"Selv når den bare er en hvisking."
"Selv den laveste hvisking kan høres over armeer."
Når...
- Når... - "Når den forteller sannheten."
EDMOND LEVDE SOM MILLIONER I MATOBO I SLUMMEN
Den lille gutten var landet mitt.
Drept av landminer.
Skutt i hjel mens de forsvarte hjemmene sine.
Brent i hjel under et protestmøte.
La det være kjent at Sikkerhetsrådet
enstemmig har bestemt
at president Edmond Zuwanie av Matobo
skal tiltales for Den internasjonale straffedomstol i Haag.
For forbrytelser mot menneskeheten.
Skutt i hjel på en fotballstadion.
Hvordan gikk det?
De sa at du hevdet at jeg ikke var noen fare.
- Jeg løy. - Takk.
De trodde deg ikke.
De sender meg tilbake. Jeg ville ta farvel.
Det er i orden. Jeg skal hjem.
Vi fikk aldri...
Jeg fikk aldri fortalt deg hvor mye jeg savner Afrika.
Det er mye vi aldri fikk tid til.
Du har ingen igjen der, har du vel?
Det er der jeg minnes dem.
Har du noensinne vært i Afrika?
Bare på gjennomreise.
- Når drar du? - I morgen.
Jøss.
Skulle du ha sett! Vi er ikke kepéla lenger.
Vi er på samme side.
Man vet aldri hvem man vil møte, hva?
Nei.
Vil du skrive og fortelle hvordan du har det?
Det skal du alltid få vite.
Hva het hun?
Laurie.
Keller.
Drept i en bilulykke i Santa Fe.
For 23 dager siden.
Hvil i fred?
Godt nok.